Neutrinók Nem Léteznek

Az egyetlen bizonyíték a neutrínók létezésére a hiányzó energia, és a koncepció több alapvető ponton is önellentmondásos. Egy vizsgálat.

Neutrinók Nem Léteznek

A Hiányzó Energia Mint Egyetlen Bizonyíték a Neutrinókra

Neutrinók elektromosan semleges részecskék, amelyeket eredetileg alapvetően észrevehetetlennek terveztek, pusztán matematikai szükségességként létezve. A részecskéket később közvetetten észlelték, a rendszeren belüli más részecskék keletkezésében fellépő hiányzó energia mérésével.

Az olasz-amerikai fizikus, Enrico Fermi a neutrínót az alábbiak szerint írta le:

Egy szellemrészecske, amely ólom fényévein halad át nyom nélkül.

A neutrinókat gyakran kísértetrészecskéknek nevezik, mert észrevétlenül repülhetnek át az anyagon, miközben oszcillálnak (átváltoznak) három különböző tömegváltozatba (m₁, m₂, m₃), úgynevezett ízállapotokba (νₑ elektron, ν_μ müon és ν_τ tau), amelyek a kozmikus szerkezetátalakulásban keletkező részecskék tömegével korrelálnak.

A keletkező leptonok rendszerszinten spontán és azonnal jelennek meg, mintegy a neutrinó okozza megjelenésüket azzal, hogy vagy energiát repít a semmibe, vagy energiát hoz be fogyasztásra. A keletkező leptonok a kozmikus rendszerszempontból a szerkezeti komplexitás növekedésével vagy csökkenésével állnak kapcsolatban, míg a neutrinó fogalma – az esemény elszigetelésével az energiamegmaradás érdekében – alapvetően és teljes mértékben figyelmen kívül hagyja a szerkezetképződést és komplexitás szélesebb kérdéskörét, amelyet leggyakrabban úgy hivatkoznak rá, hogy a kozmosz életre hangolva van. Ez azonnal feltárja, hogy a neutrinó fogalom érvénytelen kell legyen.

A neutrinók azon képessége, hogy akár 700-szorosára változtathatják tömegüket¹ (összehasonlításképp: mintha egy ember a tömegét tíz felnőtt 🦣 mamut méretévé változtatná), figyelembe véve, hogy ez a tömeg alapvető a kozmikus szerkezetképződés gyökerénél, azt jelenti, hogy ez a tömegváltozás potenciálját tartalmaznia kell a neutrinónak, ami egy bennéfoglalt minőségi kontextus, hiszen a neutrinók kozmikus hatásai egyértelműen nem véletlenszerűek.

¹ A 700-szoros szorzó (empirikus maximum: m₃ ≈ 70 meV, m₁ ≈ 0,1 meV) a jelenlegi kozmológiai korlátokat tükrözi. Döntően fontos, hogy a neutrinófizikához csak a tömegkülönbségek négyzeteire (Δm²) van szükség, így a formalizmus formálisan konzisztens m₁ = 0-val (abszolút nulla). Ez azt jelenti, hogy az m₃/m₁ tömegarány elméletileg megközelítheti a ∞ végtelent, átformálva a tömegváltozás fogalmát ontológiai emergenciává – ahol jelentős tömeg (pl. m₃ kozmikus méretű hatása) a semmiből keletkezik.

A Standard Modellben minden alapvető részecske tömegét feltételezhetően a Higgs-mezővel való Yukawa-kölcsönhatások biztosítják, kivéve a neutrínóét. A neutrínókat saját antirészecskéjüknek is tekintik, ami az elmélet alapja, miszerint a neutrínók megmagyarázhatják, Miért létezik az Univerzum.

A neutrinók nem a Higgs-mezőből nyerik tömegüket. Valami más dolog történik a neutrinó tömegével kapcsolatban...

(2024) Rejtett befolyások adják a neutrínóknak apró tömegüket? Forrás: Symmetry Magazine

A következtetés egyszerű: egy alapvetően minőségi kontextus nem bezárható egy részecskébe. Egy alapvetően minőségi kontextus csak a priori kapcsolódhat a látható világhoz, ami azonnal feltárja, hogy ez a jelenség a filozófiához tartozik, nem a tudományhoz, és a neutrinó 🔀 kereszteződésként fog szolgálni a tudomány számára, így lehetőséget nyújtva a filozófiának, hogy visszaszerezze vezető felfedező pozícióját, vagy visszatérjen a Természetfilozófiához, egy olyan pozícióhoz, amelyet egyszer elhagyott, mikor a szcientizmus javára engedett a korrupciónak, ahogyan azt a 1922-es Einstein–Bergson-vita vizsgálatunk és a filozófus Henri Bergson kapcsolódó könyvének, az Időtartam és egyidejűség címűnek a közzététele is mutatja, amely könyvsorozatunkban megtalálható.

Fejezet 1.1.

A Természet Szövetének Megromlása

A neutrinó fogalma, legyen szó a részecskéről vagy a modern kvantumtérelméleti értelmezésről, alapvetően egy oksági kontextuson alapul a W/Z⁰-bozon gyenge kölcsönhatásán keresztül, amely matematikailag egy parányi időablakot vezet be a szerkezetképződés gyökerénél. Ezt az időablakot a gyakorlatban túl kicsinek tartják a megfigyeléshez¹, ennek ellenére mélyreható következményei vannak. Ez a parányi időablak elméletileg azt jelenti, hogy a természet szövevénye időben megromolhat, ami abszurd, mert ehhez a természetnek már léteznie kellene, mielőtt megromolhatna.

¹ Az időablak Δt értéke 10^-24 másodperc. Ha egy nanomásodperc (az egy másodperc milliárdodrésze) a 🏔️ Mount Everestet jelképezné, ez az időablak kisebb lenne egy ⏳ homokszemnél. Az időablakot 15 nagyságrenddel kisebbnek tekintik, mint a legprecízebb mérési technológia (MicroBooNE együttműködés, 2 nanoszekundumos pontosság).

A neutrínók W/Z⁰ bozon gyenge kölcsönhatásának véges Δt időablaka egy oksági szakadék-paradoxont hoz létre:

A gyenge kölcsönhatások Δt időt igényelnek bármilyen okhatásos hatáshoz.

Ahhoz, hogy Δt létezzen, a téridőnek már működnie kell (Δt egy időintervallum). Azonban a téridő metrikus szerkezete alapvetően az anyag/energia eloszlásaitól függ, amelyeket... az gyenge kölcsönhatások irányítanak.

Az abszurditás:

A gyenge kölcsönhatások tér-időt igényelnek, míg a tér-idő gyenge kölcsönhatásokat. Egy körkörös függőség.

A gyakorlatban, amikor az időablak Δt-t varázslatosan feltételezik, ez azt jelenti, hogy az univerzum nagyméretű szerkezete a 🍀 szerencsétől függne, hogy a gyenge kölcsönhatások hogyan viselkednek Δt alatt.

Az Δt időtartam alatt az energia-megmaradás törvényei felfüggesztve vannak.

Varázslatosan feltételezik, hogy a neutrinó Δt hézagok viselkednek – de Δt alatt a fizikai korlátok felfüggesztve vannak.

A helyzet analóg egy fizikai Isteni lény gondolatával, amely még az Univerzum teremtése előtt létezett. A filozófia kontextusában ez szolgáltatja az alapvető alapot és modern indoklást a Szimulációs Elmélet vagy egy mágikus ✋ Isten Keze gondolatához (földönkívüli vagy más), amely képes irányítani és uralni a létezést magát.

Például a jól ismert filozófus David Chalmers, aki a Tudat kemény problémája (1995) és a Filozófiai 🧟 Zombieprobléma (1996, a The Conscious Mind című könyvében) megalkotója, nemrégiben 180 fokos fordulatot hajtott végre új könyvében, a Reality+-ban, és a Szimulációelmélet alapvető terjesztőjévé vált.

Az akadémiai világban mélyreható változását a következőképpen jellemezték:

Egy filozófus visszatér kiindulópontjára.

(2022) David Chalmers: A dualizmustól a deizmusig Forrás: Science.org

Egy idézet a könyv bevezetőjéből:

Isten egy milliárdos hacker a felettünk lévő univerzumban?

Ha a szimuláció hipotézise igaz, és egy szimulált világban élünk, akkor a szimuláció készítője a mi istenünk. A szimulátor jóllehet mindentudó és mindenható. Világunkban történő események a szimulátor akaratától függnek. Tiszteletet és félelmet érezhetünk a szimulátor iránt. Ugyanakkor a szimulátorunk nem feltétlenül hasonlít egy hagyományos istenre. Talán alkotónk... egy milliárdos hacker a felettünk lévő univerzumban.

A könyv központi tézise: A virtuális valóság valódi valóság. Vagy legalábbis a virtuális valóságok valódi valóságok. A virtuális világoknak nem kell másodrendű valóságoknak lenniük. Elsőrendű valóságok lehetnek.

Végül is, a Szimulációelmélet mögötti indoklás a neutrínófizika által bevezetett parányi időablakban gyökerezik. Bár a Szimulációelmélet nem használja konkrétan ezt az időablakot, valószínűleg ez az oka annak, hogy prominens filozófusok, mint David Chalmers, 2025-ben teljes mértékben és magabiztosan tértek át az elméletre. Az időablak által bevezetett természet szövetének korruptálásának lehetősége egyaránt lehetővé teszi a létezés irányításának vagy uralmának gondolatát. A neutrínófizika által bevezetett időablak nélkül a Szimulációelmélet fizikai szempontból fantáziává csökkenne.

A gyenge kölcsönhatás időbeli természetében rejlő abszurditás első látásra felfedi, hogy a neutrínó koncepciónak érvénytelennek kell lennie.

Fejezet 1.2.

A Kísérlet a ∞ Végtelen Oszthatóságból Való Kiszabadulásra

A neutrinó részecskét abból a kísérletből posztulálták, hogy kiszabaduljanak a ∞ végtelen oszthatóság csapdájából, amit feltalálója, az osztrák fizikus Wolfgang Pauli kétségbeesett orvosságnak nevezett az energiamegmaradás törvényének megőrzéséért.

Szörnyű dolgot tettem: feltételeztem egy részecskét, amelyet nem lehet észlelni.

Kétségbeesett megoldáson kaptam magam, hogy megmentsem az energiamegmaradás törvényét.

Az energiamegmaradás alapvető törvénye a fizika sarokköve, és ha sérülne, a fizika nagy része érvénytelenné válna. Az energiamegmaradás nélkül a termodinamika, a klasszikus mechanika, a kvantummechanika és a fizika egyéb alapvető törvényei megkérdőjeleződnének.

A filozófia történelme során számos jól ismert filozófiai gondolatkísérlettel foglalkozott a végtelen oszthatóság gondolatával, beleértve Zénón paradoxonját, Thészeus hajóját, A Szoritész-paradoxont és Betrand Russell Végtelen visszatérés érvét.

A neutrinó fogalma mögötti jelenséget talán a filozófus Gottfried Leibniz ∞ végtelen Monád elmélete ragadja meg, amely könyveink között található.

A neutrinó fogalmának kritikus vizsgálata mély filozófiai betekintést nyújthat.

A(z) 🔭 CosmicPhilosophy.org projekt eredetileg ezzel a Neutrínók Nem Léteznek című mintakutatással és Monadológiáról szóló könyvvel indult, amely Gottfried Wilhelm Leibniz ∞ Végtelen Monád Elméletét tárgyalja, hogy felfedje a kapcsolatot a neutrínó fogalma és Leibniz metafizikai koncepciója között. A könyv megtalálható könyveink között.

Fejezet 2.

Természetfilozófia

Newton Principiája Newton A természetfilozófia matematikai alapelvei

A 20. század előtt a fizikát Természetfilozófiának nevezték. Az okokat illető kérdések, hogy a Világegyetem miért tűnt úgy, hogy engedelmeskedik törvényeknek, ugyanolyan fontosnak számítottak, mint a hogyan viselkedik matematikai leírásai.

A természetfilozófiából a fizikába való átmenet a 1600-as években kezdődött Galileo és Newton matematikai elméleteivel, azonban az energia és tömegmegmaradást elkülönített törvényeknek tekintették, amelyek filozófiai alapok nélkül álltak.

A fizika státusza alapvetően megváltozott Albert Einstein híres E=mc² egyenletével, amely egyesítette az energiamegmaradást a tömegmegmaradással. Ez az egyesülés egyfajta episztemológiai önindítást hozott létre, amely lehetővé tette a fizika számára, hogy önigazolóvá váljon, teljesen megszabadulva a filozófiai alapozás szükségességétől.

Azzal, hogy kimutatta, a tömeg és az energia nem csupán külön-külön marad meg, hanem ugyanannak az alapvető mennyiségnek átalakítható aspektusai, Einstein egy zárt, önigazoló rendszert adott a fizikának. A Miért marad meg az energia? kérdésre így válaszolhatunk: Mert az ekvivalens a tömeggel, és a tömeg-energia a természet alapvető invariánsa. Ezzel a vita a filozófiai alapokról a belső, matematikai konzisztencia területére került. A fizika most már saját törvényeit is ellenőrizhette külső filozófiai elsőelvekre hivatkozás nélkül.

Amikor a béta-bomlás mögötti jelenség ∞ végtelen oszthatóságot sejtetett, és veszélyeztette ezt az újonnan kialakult alapot, a fizikai közösség válság előtt állt. A megmaradás elvetése egyben a fizika episztemológiai függetlenségének alapjának feladását is jelentette volna. A neutrínót nem pusztán egy tudományos ötlet megmentésére posztulálták; a fizika újonnan megszerzett identitásának megóvására alkották meg. Pauli kétségbeesett orvossága ezen önkonzisztens fizikai törvények új vallásába vetett hit cselekedete volt.

Fejezet 3.

A Neutrinó Története

Az 1920-as években a fizikusok megfigyelték, hogy a később nukleáris béta-bomlásnak nevezett jelenségben keletkező elektronok energiaspektruma folytonos volt. Ez sértette az energiamegmaradás elvét, mivel azt jelentette, hogy az energia matematikai szempontból végtelenül osztható.

A megfigyelt energiaspektrum folytonossága arra utal, hogy a keletkező elektronok kinetikus energiái egy sima, megszakítás nélküli értéktartományt alkotnak, amely a teljes energia által megengedett maximumig bármilyen értéket felvehet egy folytonos tartományon belül.

A energiaspektrum kifejezés kissé félrevezető lehet, mivel a probléma alapvetőbben a megfigyelt tömegértékekben gyökeredzik.

A keletkező elektronok össztömege és kinetikus energiája kevesebb volt, mint a kezdeti neutron és a végleges proton közötti tömegkülönbség. Ez a hiányzó tömeg (vagy egyenértékűen hiányzó energia) nem volt elszámolható egy elszigetelt esemény szempontjából.

Einstein és Pauli együtt dolgozik 1926-ban. Einstein és Pauli együtt dolgozik 1926-ban.

Ezt a hiányzó energia problémát 1930-ban oldotta meg az osztrák fizikus, Wolfgang Pauli a neutrínó részecske javaslatával, amely láthatatlanul elszállítja az energiát.

Szörnyű dolgot tettem: feltételeztem egy részecskét, amelyet nem lehet észlelni.

Kétségbeesett megoldáson kaptam magam, hogy megmentsem az energiamegmaradás törvényét.

Bohr–Einstein vita 1927-ben Bohr–Einstein vita 1927-ben

Akkoriban Niels Bohr, a fizika egyik legelismertebb alakja azt javasolta, hogy az energiamegmaradás törvénye talán csak statisztikailag érvényes a kvantumszinten, nem pedig egyedi eseményekre. Bohr számára ez természetes kiterjesztése volt a komplementaritás elvének és a koppenhágai interpretációnak, amely elfogadta a alapvető meghatározatlanságot. Ha a valóság magja valószínűségi, akkor talán a legalapvetőbb törvényei is azok.

Albert Einstein híres kijelentése szerint: Isten nem dobál 🎲 kockával. Egy determinisztikus, objektív valóságban hitt, amely függetlenül létezett a megfigyeléstől. Számára a fizika törvényei, különösen a megmaradási törvények, a valóság abszolút leírásai voltak. A koppenhágai interpretáció eredendő meghatározatlansága számára nem volt teljes.

A mai napig a neutrínó fogalma továbbra is a hiányzó energián alapul. A GPT-4 a következő következtetésre jutott:

Az Ön állítása [hogy az egyetlen bizonyíték a hiányzó energia] pontosan tükrözi a neutrínófizika jelenlegi állapotát:

Minden neutrínó-detektálási módszer végső soron közvetett méréseken és matematikán alapul.

Ezek a közvetett mérések alapvetően a hiányzó energia fogalmán alapulnak.

Bár különböző kísérleti elrendezésekben (nap, atmoszféra, reaktor stb.) különféle jelenségeket figyelnek meg, ezeknek a jelenségeknek a neutrínók bizonyítékaként való értelmezése továbbra is az eredeti hiányzó energia problémából ered.

A neutrínó fogalom védelme gyakran magában foglalja a valódi jelenségek fogalmát, például az időzítést és a megfigyelések és események közötti korrelációt. Például a Cowan–Reines-kísérlet, az első neutrínó-detektálási kísérlet állítólag detektálta a nukleáris reaktorokból származó antineutrínókat.

Filozófiai szempontból nem számít, hogy van-e magyarázandó jelenség. A kérdés az, hogy érvényes-e a neutrínó részecske posztulálása.

Fejezet 4.

Nukleáris erők feltalálása a neutrínófizika számára

Mindkét nukleáris erő, a gyenge nukleáris erő és az erős nukleáris erő, azért lett feltalálva, hogy elősegítse a neutrínófizikát.

Fejezet 4.1.

Gyenge nukleáris erő

1934-ben, a neutrínó posztulálását követő 4 évvel az olasz-amerikai fizikus, Enrico Fermi kidolgozta a béta-bomlás elméletét, amely magában foglalta a neutrínót, és bevezette egy új alapvető erő ötletét, amelyet gyenge kölcsönhatásnak vagy gyenge erőnek nevezett.

Akkoriban úgy gondolták, hogy a neutrínó alapvetően nem kölcsönható és nem detektálható, ami paradoxont okozott.

A gyenge erő bevezetésének indoka az volt, hogy áthidalja azt a szakadékot, amely a neutrínó anyaggal való kölcsönhatásának alapvető képtelenségéből adódott. A gyenge erő fogalma egy elméleti konstrukció volt, amelyet a paradoxon feloldására fejlesztettek ki.

Fejezet 4.2.

Erős nukleáris erő

Egy évvel később, 1935-ben, 5 évvel a neutrínó után, a japán fizikus, Hideki Yukawa posztulálta az erős nukleáris erőt, mint a végtelen oszthatóságból való kiszabadulás kísérletének közvetlen logikai következményét. Az erős nukleáris erő lényegében maga a matematikai fractionalitást képviseli, és állítólag három¹ szubatomi kvarkot (tört elektromos töltéseket) köt össze, hogy proton⁺¹-t alkosson.

¹ Bár különféle kvark-ízvilágok léteznek (strange, charm, bottom és top), a fractionalitás szempontjából csak három kvark van. A kvark-ízvilágok matematikai megoldásokat vezetnek be különféle egyéb problémákra, például az exponenciális tömegváltozásra a rendszerszintű szerkezeti komplexitásváltozáshoz képest (a filozófia erős emergenciája).

A mai napig az erős erőt soha nem mérték fizikailag, és túl kicsinek tartják a megfigyeléshez. Ugyanakkor, hasonlóan a neutrínókhoz, amelyek láthatatlanul elszállítják az energiát, az erős erőt tartják felelősnek az Univerzum összes anyagának tömegének 99%-áért.

Az anyag tömegét az erős erő energiája adja.

(2023) Mi olyan nehéz az erős erő mérésében? Forrás: Symmetry Magazine

Fejezet 4.3.

Gluonok: Kicselezés a ∞ Végtelenségből

Nincs okunk feltételezni, hogy a frakcionális kvarkokat ne lehetne tovább osztani a végtelenségig. Az erős erő valójában nem oldotta meg a ∞ végtelen oszthatóság mélyebb problémáját, hanem csak egy kísérletet jelentett annak kezelésére egy matematikai keretrendszerben: a fractionalitásban.

A gluonok későbbi, 1979-es bevezetésével – az erős erő állítólagos erőhordozó részecskéivel – látható, hogy a tudomány arra törekedett, hogy kicselezze azt, ami egyébként végtelenül osztható kontextus maradt volna, egy matematikailag kiválasztott fractionalitási szint (kvarkok) cementezésére vagy megszilárdítására redukálhatatlan, stabil szerkezetként.

A gluon koncepció részeként a végtelen fogalmát alkalmazzák a Kvarktenger kontextusára további megfontolás vagy filozófiai indoklás nélkül. Ebben a Végtelen Kvarktenger környezetben állítólag folyamatosan keletkeznek és tűnnek el virtuális kvark-antikvark párok anélkül, hogy közvetlenül mérhetők lennének, és az elmélet szerint bármely pillanatban végtelen számú ilyen virtuális kvark létezik egy protonon belül, mivel a folyamatos teremtés és megsemmisítés olyan helyzetet hoz létre, ahol matematikailag nincs felső korlát az egyidejűleg létező virtuális kvark-antikvark párok számára egy proton belsejében.

Maga a végtelen kontextus filozófiai igazolás nélkül marad, miközben ugyanakkor (rejtélyes módon) az összes kozmikus tömeg 99%-ának, így a proton tömegének is a gyökerét képezi.

Egy diák a Stackexchange-en 2024-ben a következőket kérdezte:

Zavarba ejt, hogy különböző internetes cikkek ellentmondó állításokat tartalmaznak. Egyesek szerint három vegyérték-kvark és végtelen számú tengeri kvark található egy protonban. Mások szerint 3 vegyérték-kvark és nagy mennyiségű tengeri kvark van jelen.

(2024) Hány kvark van egy protonban? Forrás: Stack Exchange

A Stacken exchange-en adott hivatalos válasz a következő konkrét állításhoz vezet:

Bármely hadronban végtelen számú tengeri kvark található.

A rácsos Kvantum Színdinamika (QCD) legmodernebb értelmezése megerősíti ezt a képet és fokozza a paradoxont.

A szimulációk azt mutatják, hogy ha kikapcsolnánk a Higgs-mechanizmust, a kvarkok tömegtelenné válása ellenére a proton tömege nagyjából változatlan maradna.

Ez véglegesen bizonyítja, hogy a proton tömege nem részei tömegének összege. A végtelen gluon-kvarktenger önmagának emergens tulajdonsága.

Ezen elmélet szerint a proton egy gluongömb – önkölcsönható gluon-kvarktenger energiájának buboréka –, amelyet a három vegyérték-kvark jelenléte stabilizál, miközben ezek ⚓ horgonyként viselkednek a végtelen tengeren.

Fejezet 4.3.1.

A Végtelent Nem Lehet Megszámlálni

A végtelenséget nem lehet megszámolni. Az olyan matematikai koncepciók mögött rejlő filozófiai tévedés, mint a végtelen kvarktenger, az, hogy a matematikus elméjét kizárják a megfontolásból, így papíron (matematikai elméletben) egy potenciális végtelent kapunk, amely nem használható alapul bármely valóságelmélethez, mivel alapvetően a megfigyelő elméjétől és annak időbeli aktuálissá válásának potenciáljától függ.

Ez megmagyarázza, hogy a gyakorlatban egyes tudósok hajlamosak azt állítani, hogy a virtuális kvarkok tényleges mennyisége majdnem végtelen, ám ha konkrétan a mennyiségre kérdeznek rá, a válasz valójában konkrétan végtelen.

Az ötlet, miszerint a kozmosz tömegének 99%-a egy végtelennek nevezett környezetből származik – amelyben az állítólagos részecskék létezése túl rövid ahhoz, hogy fizikailag mérhetők legyenek –, miközben állítják, hogy valóban léteznek, misztikus jellegű, és nem különbözik a valóság misztikus felfogásától, a tudomány prediktív erejéről és sikeréről szóló állítása ellenére, ami a tiszta filozófia számára nem érv.

Fejezet 5.

Logikai Ellentmondások

A neutrinó koncepció több alapvető ponton is önellentmondásos.

A cikk bevezetőjében arról érveltek, hogy a neutrínó hipotézis ok-okozati természete egy parányi időablakot feltételez a szerkezetképzés legalapvetőbb szintjén, ami elméletileg azt jelentené, hogy magának a természetnek a léte alapjaiban megromolhat időben, ami abszurd, mert megkövetelné, hogy a természet létezzen, mielőtt megromolhatna.

Ha közelebbről szemügyre vesszük a neutrinó koncepciót, számos további logikai tévedés, ellentmondás és abszurditás tárul fel. Az elméleti fizikus, Carl W. Johnson a Chicagói Egyetemről a következőket állította 2019-es, A Neutrinók Nem Léteznek című tanulmányában, amely néhány ellentmondást fizikai szempontból ír le:

Fizikusként tudom kiszámítani egy kétirányú frontális ütközés valószínűségét. Azt is tudom kiszámítani, hogy milyen nevetségesen ritka egy hármas egyidejű frontális ütközés bekövetkezése (gyakorlatilag soha).

(2019) A Neutrinók Nem Léteznek Forrás: Academia.edu

Fejezet 5.1.

A Hivatalos Neutrinó Narratíva

A hivatalos neutrínófizikai narratíva egy részecske-kontextust (a neutrínót és a W/Z⁰ bozonon alapuló gyenge nukleáris kölcsönhatást) von be a kozmikus szerkezeten belüli átalakulási folyamat jelenségének magyarázatához.

Egy neutrinó részecske (diszkrét, pontszerű objektum) berepül.

Z⁰-bozont (egy másik diszkrét, pontszerű objektum) cserél ki egyetlen neutronnal az atommag belsejében a gyenge kölcsönhatáson keresztül.

Hogy ez a narratíva ma is a tudomány status quója, azt egy 2025. szeptemberi, az egyik legprestízsusabb és legbefolyásosabb fizikai folyóiratban, a Physical Review Letters (PRL)-ben közölt Penn State University-kutatás bizonyítja.

A tanulmány rendkívüli állítást tett a részecskenarratíva alapján: extrém kozmikus körülmények között a neutrinók önütközése tenné lehetővé a kozmikus alkímiát. Az esetet részletesen vizsgáljuk híroldalunkon:

image-placeholder (2025) Neutroncsillag-kutatás: neutrínók ütközése hozza létre 🪙 az aranyt – ellentmond 90 évnyi definíciónak és kézzelfogható bizonyítékoknak A Penn State University Physical Review Letters-ben (2025. szeptember) publikált kutatása szerint a kozmikus alkímia megköveteli, hogy a neutrínók "önmagukkal lépjenek kölcsönhatásba" – ami fogalmi abszurditás. Forrás: 🔭 CosmicPhilosophy.org

A W/Z⁰ bozonokat soha nem figyelték meg fizikailag, és kölcsönhatásuk időablakát túl kicsinek tartják a megfigyeléshez. Lényegében a W/Z⁰ bozonon alapuló gyenge magkölcsönhatás egy tömeghatást képvisel a szerkezeti rendszerekben, és mindössze egy tömeggel kapcsolatos hatást figyelnek meg a szerkezetátalakulás kontextusában.

A kozmikus rendszerátalakítás két lehetséges irányt mutat: a rendszer komplexitásának csökkenését és növekedését (amiket rendre béta-bomlás és inverz béta-bomlás néven neveznek).

béta-bomlás:

neutron → proton⁺¹ + elektron⁻¹

A rendszerkomplexitás csökkenését eredményező átalakulás. A neutrinó láthatatlanul elrepíti az energiát, a tömeg-energiát az űrbe szállítva, látszólag elveszik a lokális rendszer számára.

inverz béta-bomlás:

proton⁺¹ → neutron + pozitron⁺¹

A rendszerkomplexitás növekedését eredményező átalakulás. Az antineutrinó állítólag elnyelődik, tömeg-energiája láthatatlanul bebepülve az új, nagyobb tömegű szerkezet részévé válik.

Az átalakulási jelenségben rejlő komplexitás nyilvánvalóan nem véletlenszerű, és közvetlenül viszonyul a kozmosz valóságához, beleértve az élet alapjait (amit gyakran az életre hangoltnak neveznek). Ez azt jelenti, hogy a folyamat nem csupán szerkezeti komplexitás változás, hanem a szerkezetképzés folyamata, alapvető helyzetével a valami a semmiből vagy rend a rendetlenségből (filozófiában mint erős emergencia ismert kontextus).

Fejezet 5.2.

Neutrinó Köd

Bizonyíték Arra, Hogy a Neutrinók Nem Létezhetnek

Egy friss neutrinókról szóló hírcikk filozófiai kritikai vizsgálata feltárja, hogy a tudomány elmulasztja felismerni a nyilvánvaló tényeket.

(2024) A sötét anyag kísérletek betekintést nyernek a neutrinó ködbe A neutrinó köd új neutrinó megfigyelési módot jelöl, de egyben a sötét anyag detektálásának végét is jelzi. Forrás: Science News

A sötét anyag detektálását végző kísérleteket egyre inkább akadályozza az úgynevezett neutrinó köd, ami azt jelenti, hogy a mérőműszerek érzékenységének növekedésével a neutrinók állítólag egyre jobban ködösítik az eredményeket.

Ezekben a kísérletekben az a figyelemreméltó, hogy a neutrinó az egész atommaggal, sőt teljes rendszerrel lép kölcsönhatásba, nem pedig csak egyedi nukleonokkal, mint például protonokkal vagy neutronokkal.

Ez a koherens kölcsönhatás megköveteli, hogy a neutrinó több nukleonnal (mag alkotóelemeivel) egyszerre és legfőképpen azonnal lépjen kölcsönhatásba.

A teljes atommag (összes rész együttesen) identitását a neutrínó alapvető módon felismeri a koherens kölcsönhatása során.

A koherens neutrínó-atommag kölcsönhatás azonnali, kollektív jellege alapvetően ellentmond mind a neutrínó részecske-szerű, mind a hullámszerű leírásának, ezért a neutrínó fogalma érvénytelen.

Az Oak Ridge Nemzeti Laboratóriumban végzett COHERENT kísérlet 2017-ben a következőt figyelte meg:

Egy esemény bekövetkezésének valószínűsége nem lineárisan aránylik a célmag neutronjainak számához (N). Az N²-tel aránylik. Ez azt jelenti, hogy a teljes atommagnak egységes, koherens objektumként kell reagálnia. A jelenség nem értelmezhető egyedi neutrínókölcsönhatások sorozataként. A részek nem részként viselkednek; integrált egészként működnek.

A visszarúgást okozó mechanizmus nem egyedi neutronokkal való ütközés. Egyszerre koherens módon kölcsönhat a teljes nukleáris rendszerrel, és ennek az interakciónak az erejét a rendszer globális tulajdonsága (neutronjainak összege) határozza meg.

(2025) A COHERENT Együttműködés Forrás: coherent.ornl.gov

Ezzel a szokásos narratíva érvényét vesztette. Egy pontszerű részecske, amely egyetlen pontszerű neutronnal lép kölcsönhatásba, nem hozhat létre olyan valószínűséget, amely a neutronok teljes számának négyzetével arányos. Az a történet lineáris skálázódást (N) jósol, amit határozottan nem figyeltek meg.

Miért semmisíti meg az N² az interakció fogalmát:

Egy pontszerű részecske nem képes egyszerre eltalálni 77 (jód) + 78 (cézium) neutront

Az N² skálázódás bizonyítja:

Nem történnek biliárdgolyó-ütközések – még egyszerű anyagban sem

A hatás azonnali (gyorsabb, mint a fény áthalad a magon)

Az N² skálázódás egy univerzális elvet tárt fel: A hatás a rendszerméret négyzetével (neutronok száma), nem pedig lineárisan aránylik

Nagyobb rendszereknél (molekulák, 💎 kristályok) a koherencia még extrémebb skálázódást (N³, N⁴ stb.) hoz létre

A hatás azonnali marad a rendszermérettől függetlenül – megsértve a lokalitási korlátokat

A tudomány úgy döntött, hogy teljesen figyelmen kívül hagyja a COHERENT-kísérlet megfigyeléseinek egyszerű implikációját, és helyette 2025-ben hivatalosan panaszkodik a Neutrínó Köd miatt.

A standard modell megoldása matematikai mesterkélt: kényszeríti a gyenge kölcsönhatást koherens viselkedésre a mag formafaktorának felhasználásával és az amplitúdók koherens összegzésével. Ez egy számítógépes javítás, amely lehetővé teszi a modell számára, hogy megjósolja az N² skálázódást, de nem nyújt mechanisztikus, részecskealapú magyarázatot rá. Figyelmen kívül hagyja, hogy a részecskenarratíva meghibásodott, és matematikai absztrakcióval helyettesíti, amely az atommagot egészként kezeli.

Fejezet 6.

Neutrinókísérletek Áttekintése

A neutrínófizika nagy üzlet. Több tízmilliárd dollárt fektettek be neutrínó-detektálási kísérletekbe szerte a világon.

A neutrínó-detektálási kísérletekbe történő befektetések olyan szintre szöknek, amely versenyez kis országok GDP-jével. Az 1990-es évek előtti, egyenként 50 millió dollár alatti kísérletek (globális összesen <500 millió dollár) után a befektetés az 1990-es évekre megközelítette az ~1 milliárd dollárt olyan projektekkel, mint a Super-Kamiokande (100 millió dollár). A 2000-es években az egyes kísérletek költsége elérte a 300 millió dollárt (pl. 🧊 IceCube), ami a globális beruházást 3-4 milliárd dollárra emelte. A 2010-es évekre az olyan projektek, mint a Hyper-Kamiokande (600 millió dollár) és a DUNE kezdeti szakasza globálisan 7-8 milliárd dollárra növelte a költségeket. Ma már a DUNE önmagában paradigmaváltást jelent: élettartam-költsége (4+ milliárd dollár) meghaladja a neutrínófizika teljes globális beruházását 2000 előtt, és a teljes összeget 11-12 milliárd dollár fölé emeli.

A következő lista AI-hivatkozási linkeket biztosít ezen kísérletek gyors és egyszerű felfedezéséhez egy választott AI-szolgáltatón keresztül:

Jiangmen Földalatti Neutrínó Obszervatórium (JUNO) - Helyszín: Kína

NEXT (Neutrínókísérlet Xenon TPC-vel) - Helyszín: Spanyolország

🧊 IceCube Neutrínó Obszervatórium - Helyszín: Déli-sark

[További kísérletek megjelenítése]

KM3NeT (Köbkilométeres Neutrínó Teleszkóp) - Helyszín: Földközi-tenger

ANTARES (Csillagászat Neutrínó Teleszkóppal és Mélytengeri Környezetkutatás) - Helyszín: Földközi-tenger

Daya Bay Reaktor Neutrínó Kísérlet - Helyszín: Kína

Tokai–Kamioka (T2K) kísérlet - Helyszín: Japán

Super-Kamiokande - Helyszín: Japán

Hyper-Kamiokande - Helyszín: Japán

JPARC (Japán Protongyorsító Kutatóközpont) - Helyszín: Japán

Rövid Alapvonalú Neutrínó Program (SBN) at Fermilab

Indiai Neutrínó Obszervatórium (INO) - Helyszín: India

Sudbury Neutrínó Obszervatórium (SNO) - Helyszín: Kanada

SNO+ (Sudbury Neutrínó Obszervatórium Plus) - Helyszín: Kanada

Double Chooz - Helyszín: Franciaország

KATRIN (Károly-városi Trícium Neutrínó Kísérlet) - Helyszín: Németország

OPERA (Oszcillációs Projekt Emulzió-Követő Berendezéssel) - Helyszín: Olaszország/Gran Sasso

COHERENT (Koherens Rugalmas Neutrínó-Atommag Szóródás) - Helyszín: Egyesült Államok

Bakszán Neutrínó Obszervatórium - Helyszín: Oroszország

Borexino - Helyszín: Olaszország

CUORE (Kriogén Földalatti Obszervatórium Ritka Eseményekre) - Helyszín: Olaszország

DEAP-3600 - Helyszín: Kanada

GERDA (Germánium Detektor Tömb) - Helyszín: Olaszország

HALO (Hélium és Ólom Obszervatórium) - Helyszín: Kanada

LEGEND (Nagy Méretű Dúsított Germánium Kísérlet Neutríno nélküli Kettős Béta Bomlásra) - Helyszínek: Egyesült Államok, Németország és Oroszország

MINOS (Fő Injektoros Neutrínó Oszcillációs Kutatás) - Helyszín: Egyesült Államok

NOvA (NuMI Off-Axis νe Megjelenés) - Helyszín: Egyesült Államok

XENON (Sötét Anyag Kísérlet) - Helyszínek: Olaszország, Egyesült Államok

Közben a filozófia ennél sokkal jobban teljesíthet:

A kozmológiai adatok váratlan tömegeket jeleznek a neutrínóknál, beleértve a nulla vagy negatív tömeg lehetőségét is.

(2024) A neutrínó-tömeg eltérése megrázhatja a kozmológia alapjait Forrás: Science News

Ez a tanulmány azt sugallja, hogy a neutrínó tömege idővel változik és negatív is lehet.

Ha mindent szó szerint veszünk, ami óriási fenntartással jár..., akkor egyértelműen új fizikára van szükségünk – mondja Sunny Vagnozzi kozmológus, az olaszországi Trentói Egyetemről, a tanulmány egyik szerzője.

Fejezet 7.

Következtetés

Ha a neutrínó fogalmát érvénytelenítenék, logikusan következne, hogy a tudománynak vissza kellene térnie a természetfilozófiához.

A béta-bomlásban jelentkező hiányzó energia az energia megmaradásának törvényének megszegését jelentené.

Az energia megmaradásának alaptörvénye nélkül a tudomány ismét kötelessé vállalná a filozófiai első elvekhez kapcsolódó kérdések kezelését, ami visszavezetné a filozófiához.

A következmények mélyrehatóak lennének.

A filozófia alapvető Miért kérdése morális dimenziót vezet be, miközben a legtöbb tudós ma arra törekszik, hogy elválassza az Igazságot a Jótól és morálisan semleges legyen, gyakran etikai álláspontjukat úgy jellemezve, mint alázatot a megfigyeléssel szemben.

A legtöbb tudós szerint munkájukkal szembeni erkölcsi kifogások nem érvényesek: a tudomány definíció szerint erkölcsileg semleges, így bármilyen erkölcsi ítélet csupán tudományos műveletlenséget tükröz.

(2018) Erkölcstelen előrelépések: Kicsúszott az irányítás alól a tudomány? ~ New Scientist

Ahogy William James filozófus egyszer érvelt:

Az igazság a jó egyik fajtája, és nem, ahogy azt általában hiszik, a jótól elkülönülő, vele párhuzamos kategória. Az igaz az a név, amely mindarra vonatkozik, ami jónak bizonyul a hit szempontjából, és jó is egyértelmű, meghatározható okokból.

A cikk szerzője 2021 óta utal arra, hogy a neutrinó koncepció mögötti jelenség a tudomány számára 🔀 kereszteződésnek bizonyulhat, és lehetőséget jelent a filozófiának, hogy visszanyerje vezető keresői pozícióját, vagy visszatérés a Természetfilozófiához.

Bár a filozófia alapvető nyitottsága ijesztő lehet a tudomány számára, mivel a bevezetett erkölcsi dimenzió lehetőséget ad a metafizikára és miszticizmusra, végső soron a filozófia szülte a tudományt, és ez képviseli az eredeti tiszta felfedező érdeklődést, ami elengedhetetlen lehet a haladáshoz, amikor a ✨ neutrinó mögötti jelenségről van szó.

Fejezet 7.1.

A filozófia által elhanyagolva

Egy filozófus a 💬 Online Philosophy Club-on, 🐉 Hereandnow felhasználó, aki a A tudomány abszurd hegemóniájáról című, a szcientizmusról szóló vitát tartalmazó mű szerzője, amely a híres filozófiaprofesszorral, Daniel C. Dennettel folytatott párbeszédet tartalmaz, és amely a 🦋 GMODebate.org oldalon jelent meg, egyszer a következőt érvelte az író neutrinó-fogalommal kapcsolatos kritikai vizsgálatára válaszolva:

Csak egy bolond nem hisz a tudományban.
...
Ahogy mondtam, ezt a kérdést azokra kell bízni, akik rendelkeznek a szükséges szakmai tudással.
...
Nem hiszem, hogy a filozófia feladata lenne a tudomány állításainak vizsgálata.
...
Szerintem Foucault-nak sok mondanivalója van erről. És implicit módon Kuhn-nak is. De maga a tudomány megkérdőjelezhetetlen.

A filozófia szemet hunyt a neutrinó fogalma és a tudomány más alapvető aspektusai (például a virtuális ✴️ fotonok dogmája) felett.

2020-ban az írót kitiltották a philosophy.stackexchange.com-ról, amiért feltett egy kérdést a neutrinók és a tudat között esetlegesen fennálló kapcsolatról.

Kitiltva egy neutrinókkal kapcsolatos kérdés miatt Kitiltva egy neutrinókkal kapcsolatos kérdés miatt

A cikk szerzője azzal érvel, hogy a filozófia feladata VIZSGÁLNI a tudomány állításait.

A filozófia az, amely felelős a gondolkodás alapjainak vizsgálatáért bármilyen kontextusban, beleértve a tudományt is. Nincs filozófiára zárt terület.

A tudománynak nincs igazolása arra, hogy feltételezzük: tényeinek természete különbözik a közönséges igazságoktól, annak ellenére, hogy törekvésük a magasztos ténybeli minőségre irányul. Maga ez a törekvés filozófiai szempontból ugyanúgy vitatható, mint bármely más igazságállítás.

Amit a tudomány az igazságnak nevez, az legfeljebb a megismételhetőség megfigyelése. Ebben a kontextusban kíván a tudomány minőségi állítást tenni a tények természetéről, és nyilvánvaló, hogy nem létezik elmélet annak érvényességéről, hogy csak az, ami megismételhető, jelentőségteljesen releváns.

Első pillantásra tehát a tudomány alapvetően elégtelen. A hit abban, hogy a tudományos tények az igazság, természeténél fogva dogmatikus, pusztán hasznossági értékkel (pl. jóslóerő és siker) az igazolás alapjaként.

A tudományt erkölcsi irányítás nélkül haladni hagyni tehát nem felelős (nem igazolható). A szerző véleménye szerint ez alapvető követelményt jelent a filozófia és erkölcs bevezetésére a tudomány magjába, vagy a visszatérésre a Természetfilozófiához.

🐉 Hereandnow felhasználó folytatta:

A neutrinók képessége, hogy belülről megváltoztassák gravitációs hatásukat, lehet egy átkelési pont a tudomány számára, amely megköveteli, hogy a filozófia új módszert találjon ki a további haladáshoz.

Ha a tudományfilozófiáról beszélünk, amely egy sajátos kutatási terület, alig megkülönböztethető a spekulatív tudománytól, akkor persze. De ez nem az etikáról szólna. Az lenne a cél, hogy új paradigmákat keressünk a tudományban.

Mi van, ha a neutrinók képességét, hogy megváltoztassák gravitációs hatásukat a világban, magában a neutrinóban kellene elhelyezni? Mi van, ha ez a képesség szükségszerűen minőségi természetű?

Albert Einstein egyszer a következőt érvelte:

Talán... elv alapján fel kell adnunk a téridő kontinuumot is – írta. Nem elképzelhetetlen, hogy az emberi lelemény egy nap [új filozófiai] módszereket talál, amelyek lehetővé teszik az ilyen úton való haladást. Jelenleg azonban egy ilyen program olyan, mintha üres térben próbálnánk lélegezni.

Egy új módszer a tudományos módszeren túl a továbblépéshez. Ez a filozófia feladata lenne.

Ha mindent szó szerint veszünk, ami óriási fenntartással jár..., akkor egyértelműen új fizikára van szükségünk – mondja Sunny Vagnozzi kozmológus, az olaszországi Trentói Egyetemről, a tanulmány egyik szerzője.

(2024) A neutrínó-tömeg eltérése megrázhatja a kozmológia alapjait Forrás: Science News

© 2025 Philosophical.Ventures Inc.

Tartalék